Христо Радевски
Еднокрак

chitanka.info

Запита вятърът дъба:

— Каква е твоята съдба?…

Ти сто години вече стана

и все на същата поляна

разстилаш клони и шумиш,

ту веселиш се, ту скърбиш…

Тръгни на път, ще видиш ти,

че има още красоти,

и други хубави поляни,

реки, полета и балкани.

Дъбът отвърна:

— Знам това

от птиците и от звездите.

И мене мамят далнините,

но аз не мога да вървя.

Ръцете ми са неброими,

но с крак един съм — погледни ме.

А пък за път са нужни два.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.